АОХАРУ И ОРЪЖИЯТА
Интериор, алкохол, малки повреди…
Дотук си с изплащането на дълговете.
Доста ти отне. Но пък браво! Сега вече си чист.
Добра работа.
Сега вече не е нужно да играя с Мацуока и приятеля му
и трябва да се върна към нормалния си живот, но…
Хотару, напоследък често въздишаш.
Какво те тормози? - Нищо…
Браво, Хотару! Първи удар в целта! - Поздравления!
Извинявай, Хотару, но има някой до портите.
Май не е ученик, нали?
Юкимура? Какво прави той в училище?
Какво? Познаваш го? - Ами, всъщност да…
Хайде, не е добре да го доближаваме.
Не би… - Тачибана!
Донесох ти комикси за възрастни! - Не!
= Епизод 3 = "Ще станем най-добрите партньори"
Как можа да извадиш това пред училището?!
Канае, стой тук. - Добре…
Какво, това да не е гаджето ти? - Не!
Излезе новия том от мангата ми.
Исках да ти го подаря. - И заради това дойде?
По-забавно е да разглеждаш такива неща с приятели, нали?
Тегли ги като с магнит! - Не го искам!
Но нали всички момчета ги харесват? - Не ми го показвай!
Аз съм момиче.
Просто си върви, става ли? - Разбирам.
Не това си искал значи… - Какво?
Изглеждаш ми разочарован.
Сигурно ти се е насъбрало доста,
но нали си сигурен, че не ти се играе повече?
Изненадах се, когато Матсун изведнъж реши да отмени дълговете ти,
но сигурно го е направил за теб.
Нали през цялото време мрънкаше, че искаш да се махнеш?
Но ето какво си всъщност.
По-вдъхновен беше, когато играеше.
Вдъхновен? Аз ли?
Ако така ти се е струвало на теб - лъжеш се, Юкимура.
Не съм се променил, това е нормалният ми живот.
Но веднъж включиш ли се в битка,
вече няма обикновен живот.
Ти дори си умираш да се изправиш срещу още по-силни врагове.
Нали така? - Полицай, този ме тормози!
Показва еротични манги на непълнолетни!
Изглежда подозрителен… - О, не.
Настоящето си ми харесва.
Силата ми съществува, за да се боря със злото,
не за да се забавлявам.
Значи… Като видиш това, не чувстваш нищо?
Този е истински, но пак не те вълнува, така ли?
Ей, какво си мислиш, че правиш?!
Сега идваш с мен!
Хотару… Кой беше този? Добре ли си?
Да. - Явно се познавате…
Но по-добре не се виждайте повече. Може да ти навреди.
Какво има, Хотару?
Осъзнавам го много ясно…
Хотару?
Наистина искам да изпитам
същата тръпка отново.
Да усещам оръжието в ръцете си…
Да тичам по неравната пътека и из тревата…
Да усещам убийственото присъствие на врага,
чудейки се кой ще стреля първи.
Не беше обикновено. Онзи свят е съвсем нов за мен.
Но на какво се надявам?
Не мога просто да ги помоля да ме вземат обратно.
Черен плик? Много странно.
Адресиран е до Юкимура. Защо…
"Цукиширо"?! Не знаех, че живеем в една сграда!
Що за пощенска кутия?! Явно никога не получава писма!
Отворено е. Ще оставя писмото вътре.
Оръжие! Какво пък прави тук?
Не ми се иска някой да го види. Ще го преместя в стаята.
Леле… Това тук го използвах аз.
Да, това чувство…
Да търсиш врага, криейки се зад стена или в тревата…
И да се чудиш кой ще стреля първи.
Ръцете ти се потят от притеснение, а врагът е много по-умел.
Ако мине зад мен, свършено е.
Но ако се обърна, без да се колебая, и…
Замръзни! Какво правиш в стаята ми?
Съжалявам! - Не, сериозно, какво правиш?
Май се забавляваш повече тук, отколкото в училище.
Добре дошъл отново, Тачибана.
Аз… ами…
Знаех си, че ще стане така.
Мацуока! Какво правиш ти тук?
С Юкки тъкмо щяхме да проведем поредната среща.
Не вярвах, че си толкова запален по игрите за оцеляване.
Добре дошъл отново в "Toy Gun Gun", Тачибана Хотару.
Хайде да играем пак заедно!
Да играем отново заедно…
Ами радвам се, че се върнах.
Съжалявам. Впрочем…
Това писмо се оказа в моята кутия. - Да, знаем.
"Най-добрите в Япония" вече е достижимо, Юкки.
Най-добрите в Япония?
Чудесно, сега всичко е наред.
Само не забравяйте за лекарствата. - Добре!
Д-р Мидори е толкова добър, мамо!
Така е. Дали да не се разболея аз другия път?
О, добре ли си?
Момиченце, нарани ли се? Мисля, че това ще ти помогне.
Чудовище! - Пазете се…
Пак го е направил. Няма ли да си ходи вече?
Хей, Мидори… Имаш писмо. - По-късно.
Но пликът е черен. - О, от тези ли?
Значи пак е онова време от годината? - Да.
Дано и онези момчета дойдат. Нали, Фуджимон?
Да. И… така де…
Няма ли да ме похвалиш, задето донесох писмото?
Противен си.
Пак забравих да им кажа, че съм момиче!
И пак ще трябва да играя.
Кои ли ще са ни противници?
Не мога повече. Тези линии…
Искам да те докосвам навсякъде.
Само това ли? Защо не пробваме и това?
Проклет хост! Чувам всичко, което си говорят!
Заведи си момичето другаде! - Момиче?
Какво има, Тачибана?
Нямаше ли момиче тук преди малко? - А, говориш за нея.
Какво?
Любимата ми Цубуан, "Пустинен орел".
Виж колко секси изглежда! Завладяващо, нали?
О, Масамуне!
"Пустинен орел" не означава сладкиш, нали?
Няма нищо. Тъп си, но си сладък. - Тъп?
Откачено е да имаш пистолет за гадже.
Не разбираш, защото си нямаш такова.
Ами да! Хотару, искаш ли свое собствено оръжие?
Не чети такива неща на публични места!
Не мога да ви оставя и за секунда! - Матсун е зает в работата си.
Не мога да се разхождам из Акиба с него.
Ако не чета тези, направо ще си умра. - Просто не ги чети!
Но той ме помоли да те чакам тук…
Не мога да повярвам, че съм на среща с мъж!
Мацуока също е мъж.
И аз всъщност съм момиче.
Да, дойдох в Акихабара, за да си купя оръжие.
Оръжие? - Точно така!
Но аз не знам нищо за тях. А и нямам пари…
Спокойно! Ще покрия разноските, все пак ти се изплати.
Какво? Но… - Един хост винаги има пари!
Чакай, той няма годините, за да си купува пистолети играчки.
Какво? - Точно затова ти ще му го купиш.
Слушай, много внимавай как избираш.
Всичките са оръжия, но са различни.
Скъпото не значи най-добро, евтиното невинаги е боклук.
Просто избери, което ти се струва правилно.
Оръжието ще ти прави компания на бойното поле.
Ще те защитава и ще бъде най-верният ти партньор.
Мой партньор…
Избирай внимателно, Хотару.
Честно казано можеше да ти дам някое от моите оръжия.
Но ако искаме да сме най-добрите, ще е тъпо да нямаш свое.
Най-добрите…
Чудех се едно нещо…
Има ли някакъв турнир, определящ най-добрия отбор?
Да, има. Но не могат да отидат всички.
Помниш ли черното писмо? Това беше поканата.
Пращат ги само на избрани хора.
Значи ние имаме правото да участваме?
Тези двамата наистина си ги бива значи.
Да, турнирът е специално отборно състезание.
Да сме поне трима е първото условие за участие.
Шампионите получават 1 милион като награда.
Милион?
За стрелба с играчки?
През повечето време игрите изискват доста разходи.
Турнирът е нещо специално.
Там можеш да получиш специална екипировка и привилегии.
Всички се стремят нататък, защото искат тези неща.
Затова участват само хора,
които имат повече потенциал.
С други думи - избират само най-отбраните воини из Япония.
Ако спечелиш, на практика си най-добрият.
Ясно… макар че съм леко разочарован.
Това значи, че Мацуока иска да участва заради парите, нали?
Мислех, че просто харесва играта. - Така е.
Ако се интересуваше само от парите…
Забрави ги парите.
Ще има хиляди хора, по-силни от всички, които срещнахме досега.
Ще е перфектно като за теб, нали?
Да.
Силни опоненти… Какви ли ще бъдат?
Какво ще правя, ако се окажат ей толкова яки?
Тази игра е излязла днес?!
Искам я! - Хей, Юкимура!
Бих умрял за първото издание!
Но ако се наредя, ще трябва да те изоставя.
Ако не ти помогна за оръжието,
обещанието ми към Матсун… - Добре ли си?
Да продължаваме, Тачибана.
Кой си ти?! Изведнъж нещо в теб коренно се промени…
Добре ли си? - Какво имаш предвид?
Играта… - Е, няма нищо.
Просто една игра. Ела, магазинът е нататък.
"Ечизен"… Май е това.
Не можах да понеса да го зяпам такъв.
Благодаря ти, спаси ми живота! - Моля…
Матсун прати едно съобщение.
Ако попаднеш в беда, само кажи "Качвам се".
"Качвам се"? Какво е пък това? Много си бърз!
Какво ли може да значи "Качвам се"?
Невероятно! Гледай колко са много!
Даже има военна екипировка. Някак си наистина е вълнуващо!
И са доста… Как да избера?
Юкимура си отпраши… дали да не питам продавача?
Какви очи! И каква външност!
Все едно е войник, тъкмо завръщащ се от фронта!
Да не е биячът на магазина, или?
Добре дошли.
Едва ли ще ме пусне да се разхождам ей така.
Какво да правя?!
Случайно да търсиш нещо?
Колко миловиден човек!
Не работя тук, но поназнайвам някои неща. Мога да помогна.
Да, моят спасител!
Всъщност си търся оръжие. - Сериозно?
Извинявай. Казвам се Тачибана Хотару.
Не знам нищо за оръжията, но съм играл игри за оцеляване.
Много си учтив. Аз съм Мидори Нагамаса, приятно ми е.
Колко е мил! Изобщо не прилича на някои други, дето познавам.
Наистина ли и той участва в подобни игри?
Бива си ги тези игри…
Да видим… какъв е стилът ти на игра? - Стилът ми на игра?
Да. Веднага ли излизаш на предна линия?
Или подкрепяш отзад? Отдалеч ли целиш враговете си?
Къде си по-силен или кое предпочиташ?
Мисля, че доброто нападение е най-сигурната защита!
Значи нападател, а? Не ти трябва нищо голямо.
Какво? Защо не?
Големите пушкала често пречат, а и са тежки.
Не стават за атака. - Разбирам.
Използвах това досега. - "Хеклер и Кох" МР5.
Картечен пистолет. - Картечен?
Малко по-къс е от останалите. Може да се ползва и от момичета.
Може и да стане, но…
Мидори, какви ги вършиш?!
Нещо зло ли замисляш? - Какво? Не, просто проверявах.
Проверявам кои от мускулите ти са по-добре развити.
Това хлапе не е ли…
Приключи ли вече? - Извинявай.
Но според това, което успях да разбера…
Да?
Мисля, че това по ще ти приляга.
"Хеклер и Кох" G3 SAS High Cycle.
G3 SAS High Cycle? - Искаш ли да пробваш?
Това е управителят.
Значи не е бияч?
Ето. - Благодаря.
Как така? Теглото и материалът…
Не разбирам, но сякаш е точно като за мен.
Лек автомат, 535 милиметров.
Тежи 2,430 грама и изстрелва по 25 изстрела на секунда.
Направо плюе куршуми като лазерно оръжие.
Е, бива си го, нали? - Да…
Ще ти трябва мерник и прочие.
Ще е хубаво и да можеш винаги да презареждаш.
Научи ме на всичко, моля те! Искам да имам всичко!
55650 йени. - Скъпо!
Поне ще си достатъчно добре екипиран.
Настойникът ти с теб ли е днес? - Да. Скоро ще дойде.
Дано да има пари. Може да се плати и с карта…
Аз нося малко пари.
Благодаря ти, Мацуока!
Само 1000 йени са! И какво прави картата за участие тук?
Ти да не се шегуваш с мен? - Не, не исках!
Ясно. Някой да ти е давал парола, ако загазиш?
Ако загазя?
Ако попаднеш в беда…
Знаеш ли какво означава "Качвам се"?
О, да. Да, да…
Значи това е имал предвид Мацуока.
Какво, познавате ли се?
Занеси го горе. Ще го тествам, за да преценя дали е като за теб.
Моля? - Няма страшно, ще ти хареса.
Давай.
Ще ми хареса? Тест?
Няма ли да дойдеш? Ако си сериозен, тогава хайде.
Да, идвам. - Постарай се.
Доста са тежки… Мерси, че изчака, Тачибана.
И на теб ти купих от лимитираното издание.
Можем да играе…
Какво съвпадение.
Здравей.
Още си същото диво псе.
Масамуне не те е тренирал както трябва.
Ще те убия.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015
Исках само едно оръжие, а сега ме тестват!
Какво още ще трябва? - Добър въпрос.
Управителят е голям садист. - Садист?
Явно ще те гъделичка до смърт. - Или ще ти пълни устата с топчета.
Прекалено е! Не мога да го направя!
Не искаш ли да имаш партньор? - Искам, но…
Стана така, защото си ми оставил само 1000 йени!
Следва: "Този не става за турнира"
Постарай се, Тачибана. - Ще го направя!